PUNJABS DEMONER
Grattis på födelsedagen!
Jag sa inget krångel.
Du måste fira din födelsedag, Nani.
Jag var den första kvinnan gift i Pakistan.
Titta nu på mig, i en rullstol,
och matas butiksköpta tårta.
Det är en fin tårta.
"Den första kvinnan gift i Pakistan," visste du det här?
Och jag var den första muslimska kvinnan
att arbeta i en textilfabrik i Södra Yorkshire.
Farfar tar dig för att dansa varje onsdagskväll.
Jag saknar den mannen så.
Nu vill jag ge dig dessa saker innan det är för sent.
Najia, det här är några brev
din far skrev till mig när han var borta.
Läs inte de snuskiga bitarna.
Sonya, det här är en present som din farfar gav mig.
Jag kan inte komma ihåg varför, men det är fint.
Och nu, Yasmin, mitt favorit barnbarn.
Vad? Mamma, vad? Jag har berättat om det.
Jag vill att du ska ha det här.
Tack. Var det morfars?
Jag kan fixa det, om du vill.
Det får aldrig lösas.
Varför inte?
Jag vill inte prata om det längre.
Nani, snälla.
Du förstår inte.
Jag har sådana historier som jag kan berätta för dig.
Och vi vill verkligen höra dem.
Om du inte berättar för oss, vet vi inte.
Ditt liv är vårt arv.
När du är äldre kanske.
Jag vet vad du frågar,
men familjehistoria och tidsresa är mycket knepiga.
Bara en timme.
Se henne på avstånd.
Vad är meningen med att ha en kompis med en tidsmaskin om du inte kan
nypa tillbaka och se din mormor när hon var yngre?
Har du en tid eller plats?
Jag vet att hon bodde i Lahore på 50-talet.
-Men annat än det... -Jag menar att jag kunde.
Jag borde inte.
Om inte... Nej. För oförutsägbar.
-Kan vad? -Det är en risk.
Åh, som ingen av våra andra resor har någonsin varit riskabelt.
Jag har bett om ursäkt för dödsögonsköldpaddans armé. Ymnigt.
Jag antar att jag kunde slinga in det i TARDIS telepatiska kretsar.
Den här är telepatisk också?
Kalla henne inte en sak, Graham.
Och ja, hon har en telepatisk navigering, ungefär.
Korthand för en mycket komplicerad process som ligger långt bortom er förståelse.
Ta väldigt mycket. Jag hänger bara här för att bli förolämpad.
Varje objekt samlar alla sorter
av fragmentariska spatio-temporala partiklar genom sitt liv.
TARDIS kan läsa den som datum-märken.
Vad tror ni två?
Jag älskar det. Pakistan.
Aldrig varit där förut. En annan på önskelistan.
Så länge det inte finns några mördarsköldpaddor.
Ja, jag känner för det.
En timme. Nej...
-Inskrider. -...Inskrider.
Fortsätt. Du vet att du kan göra det.
Lite av en punt.
Snyggt!
Jag trodde Lahore var en stad. Det här är inte en stad.
TARDIS-avläsningarna finns över hela affären.
Ser bra ut, norra Punjab.
Hallå, gå av vägen!
Verkligen ledsen. Lite av en olycka.
Vad hände precis?
Vet inte. Men jag tyckte inte alls om det.
Tyvärr, kompis, vi får bara våra bäringar.
Vi är inte här ifrån.
Ja, du skojar inte.
Din Punjabi är inte dålig för Utomjordingar.
Du måste vara försiktig.
Dessa vägar är inte säkra just nu.
Vi letar faktiskt efter en kvinna
med namnet Umbreen.
Okej, Umbreen.
Varför då?
-Vi är familj. -Vi är vänner.
Familjevänner.
Vi är på väg för att säga hej. Lite av en överraskning.
Men vi kom överens...
Okej, kom in.
-Okej? -Ja.
Tack.
Är du okej?
Jag tror det. Förmodligen.
Jag vet inte.
Precis som om jag avskärde något i min hjärna
Så, vad, du är en blomsterhandlare?
Mer eller mindre, just nu.
Varför är det inte säkert på vägarna?
Driver du transport nu, Prem?
Vill du åka med oss, Sadhu?
Jag kan ta en till.
Vad är det för fel på dina fötter?
Ni unga människor,
alltid en sådan stress.
Att gå har tjänat mig hela mitt liv.
Jag kommer att vara där, oroa dig inte.
Vi är redo.
Jag är sen. Umbreen kommer att döda mig.
Du är sen!
Och vilka är de?
De är din familj, Umbreen.
Vad?
Herregud.
Du är Umbreen.
Du ser fantastisk ut.
Vad gör du här?
Jag bor här.
På en gård?
Men jag trodde...
Det spelar ingen roll. Jag är så glad att se dig.
Så, Yaz, du borde förmodligen förklara vilka vi är.
Ursäkta, ja. Upphetsad.
Farbror Malik.
Du känner farbror Malik.
Det finns massor av farbror Maliks.
Exakt. Ja,
den från ca 15 dalar över,
Jag är den farbror Maliks tredje kusins yngre syster, Yaz.
Och det här är mina vänner, Ryan, Graham, och Doktorn.
Hej.
Hela vägen från England.
Du kanske vill behålla det för dig själv nu.
-Okej. -Vad?
Det var bara, vi förväntade oss inte er, eller någon annan.
Farbror Malik kommer inte till bröllopet, eller är han?
-Det är ett bröllop? -Därför är vi här.
För med oss bästa bröllopsönskningar.
När... När är den stora dagen igen?
-I morgon. -Fantastiskt.
Jag kan inte vänta på att få träffa brudgummen.
Du har det redan.
Minns du mig? Bil, blommor?
-Att gifta sig med Umbreen. -Nej.
Du kan inte vara.
-Du är inte min... -Ett bröllop i Punjab. Kom an.
Jag älskar ett bröllop. Gör vi inte pojkar?
Åh, jag kan gå till ett bröllop varje dag om jag kunde. Ja.
Hej, behöver ni en sångare? Jag kan alla klassikerna.
-Eller de senaste låtarna för er. -Låt honom aldrig sjunga.
Vi kommer inte att stanna länge ändå.
Ville bara förmedla våra bästa önskningar
och sedan gå vidare.
Hallå, jag tyckte att jag såg några personer i vagnen.
Ursäkta för hans körande.
Min lillebror tror att han kan göra allt bättre än jag.
Jag är Manish.
Kom, allaihopa. Det meddelas!
Kommer, mamma.
Vilka är dem?
Vad händer?
Alla väntar på meddelandet.
Men jag har avancerad information.
Okej.
Nummer ett,
mannen Umbreen håller på att gifta sig med inte är min farfar.
-Defo? Helt säkert? -Ja.
Till att börja med är Prem ett hinduiskt namn.
Vi är muslimska.
Och han ser inte ut som på bilderna. Det är inte han.
Och den Umbreen, hon är din mormor, eller hur?
Ja, hon ser ut som på bilden.
Men Prem har på sig klockan som din Nani gav dig i framtiden.
Så vad, hade hon en hemlig hinduistisk första man?
Dok, jag tror att en timme närmar sig kompis.
Ja.
Vi kan inte gå. Jag kom hit för svar.
Allt jag har är fler frågor.
Jag visste att det skulle hända.
Kan någon hjälpa mig med det här?
Jag hjälper. Jag är Yaz.
Bra, tack, Yaz.
Stort ögonblick. Du kommer inte att glömma det här med snart.
Du är precis där.
Jag borde inte ha kommit.
Jag är för snäll.
Det här är vad som händer när man försöker vara snäll.
Vem vill veta vad de lyssnar på där inne?
-Japp. -Japp.
Efter mycket fördröjning
och mitt i stigande kommunalt våld,
Lord Mountbatten har äntligen släppt de specifika detaljerna
av gränsen som kommer att skilja de två länderna.
Vilka gränser pratar de om?
Pakistan.
Idag skärs Indiens officiellt i bitar.
Det är 17:e augusti.
Och du vill fortsätta ändå?
Inget förändras, mamma. Vi visste att det kom.
Tyvärr, jag menar inte att låta dum, vilket år är det, exakt?
Samma år som ni har i England 1947.
Delning.
Vi är mitt i delningen av Indien.
Tre, två, ett.
Är det för firandet?
Stora fester. Välkommen till gränsen.
-Manish. -Där Indien slutar och vår framtid börjar.
Vad gör du?
Yaz, hej.
Snabb sidofält, augusti 1947, delning.
Gränserna har precis meddelats.
Indien. Pakistan.
Det är inte bara landet som delas upp.
Uppror i städerna.
Tiotals miljoner människor kommer att bli omplacerade.
Mer än en miljon kommer att dö.
Dok, under tiden, kommer hennes mormor att gifta sig, men inte till hennes morfar.
Jag tänker att den timmen är väl ute, nu.
Du kan inte känna till gränserna. Det har pecis meddelats!
Kartorna läckte för några veckor sedan. Jag fick en från mina källor.
Dina källor måste ha fel, för du har precis satt mitt hus i Pakistan.
Med de andra muslimerna.
Men du får en ny start.
Manish, du måste sakta ner.
Pakistan är någonstans för muslimer om de vill gå.
Jag säger inte att du måste gå,
men Pakistan skapas för muslimer.
Hinduer har Indien, vi båda känner oss säkra.
Förminska inte det, bror. Det är inte så enkelt.
Men jag får dig att fatta ett svårt beslut om du är gift.
Marken tillhör alla, har gjort i århundraden.
En dag ändrar inte det.
Jag älskar dig, bror, men du har fel.
Titta, demoner!
Jag sa att det skulle hända. Jag sa till dig att dessa dagar var förbannade!
Den är borta!
Inte långt. Vi tar itu med det här. Kom igen.
Hitta signalen. De gick inte långt.
Håll dig borta.
-Fick jag dem? -Jag tror inte det.
De rör sig snabbare än din kula.
-Vad var de? -Bhakti!
De dödade honom.
Han var din man på vägen.
Han är en helig man. En sadhu.
Alla känner honom som Bhakti.
Umbreen och jag bad honom att välsigna vårt äktenskap.
-Varför skulle de döda honom? -Jag vet inte.
Men det jag inte förstår är,
du såg precis något inte av den här världen och du tog det rätt i ditt skrev.
Varför är det så, Prem?
Jag har sett dem förut.
Var har du sett dem förut?
Vem är du?
Du säger att du är Umbreens familj, men det är du tydligen inte.
Och du sprang mot dem demonerna som om du inte bryr dig.
Jag tror inte att de är demoner.
Varför ska jag lita på vad du tycker?
Eftersom vi har erfarenhet av omöjliga varelser
och för att vi ställer frågor som "Vad är det här ämnet på hans kropp?"
Och saker blir ännu skummare.
Tror du att det är vad de använde för att döda honom?
En sorts snabblösning
giftigt damm?
Det läser inte som om han var förgiftad.
Jag förstår inte.
Så, vad ska vi berätta för de andra där bak?
De behöver inte veta.
Hasna tycker redan att äktenskapet är förbannat.
Umbreen behöver inget annat att oroa sig för, och Manish,
vem vet vad han tycker idag.
Jag var borta från honom för länge. Kämpade i kriget.
När jag kom tillbaka var Manish inte min farbror längre.
Folk växer upp.
Vi måste alla hitta vår egen väg.
Vissa av oss behöver mer vägledning än andra.
Den här måste läggas för att vila.
Varför går vi inte och får de andra att hjälpa till,
men avslöja inte vad som hände.
Kordianvågor.
Vilket kan innebära en vilande okonisk motor i närheten.
Vad säger hon?
Om jag var tvungen att gissa, tror jag att vi ska åka på demonjakt.
Guldstjärna till Ryan.
Vänta. Tilldelade jag poäng?
Jag glömde poängen!
Jag följer med dig.
-Nej. -Jag kan den här skogen.
Jag kan hjälpa.
Okej. Yaz!
Var försiktig med vad du säger där bak.
Fel ord i fel ögonblick,
du kan störa dig själv ur existens. Förstår du?
Du vet att det finns utomjordingar här, eller hur?
I Punjab under delningen. Och du är orolig för att jag babblar?
Träd mjukt.
Du träder på er egna historia.
Jag gillar det här.
Traskar genom skogen, bredvid britterna, letar efter fienden.
Jag har gjort tillräckligt med det.
Även om du kanske är min fiende nu,
för den röra ni just gjort av mitt land.
Skärt upp det, slafsigt, på sex veckor.
Springer hem nu, är du?
Jag noterar dina tankar och skickar dem vidare till Mountbatten
om jag någonsin stöter på honom igen.
Dessa demon sakerna, du har sett dem förut,
eller tror du att de är här på grund av delningen?
Jag vet inte. Jag måste ta reda på det.
Då har han en upp på dig om han har sett dem före dig.
Vad säger din demon-spårare?
Det står...
Hallå.
Vad är det?
Det verkar som en Transmat
dörröppning.
Trevlig. Det var coolt.
Vad. Hände. Precis?
Vi var i skogen, och nu är vi...
Verkligen inte.
Kort svar, vi har dragits genom en dörröppning,
-in i... -En demons håla.
Jag skulle inte uttrycka det så, men ni förstår.
Rymdskepp, eller hur?
Jag kan inte läsa någonting.
Det är vackert.
Ja, du har rätt. Det är det verkligen.
De kan överraska en, demoner.
Hallå, tror du att de är här?
Jag får inga livsignaler.
Kanske är de ute och handlar.
Ser en film.
Bowlling. Vissa raser gillar bowling.
Jag pratar för att konfrontera min latenta oro.
Jag vet. Jag förstår det nu.
Åh, kom igen! En av dem måste låsa upp den.
Hej, det fungerade.
-Vad är det? -Exakt vad jag ville ha.
Skepp-spec, art, data, bio-ID.
Vad?
Vad har du sett, Doktor?
Det här är en Thijarisk bikupa.
Är det bra eller dåligt?
Thijarianerna är mördare.
Rätt, så är det i princip en dåligt, då.
Jag har hört talas om dem. Kom aldrig över dem.
De är en av de gamla arterna,
utvecklats till de dödligaste mördarna i det kända universum.
-Han var deras mål. -Varför då?
Varför skulle Thijarianerna sikta på en helig man på 1940-talet?
Vänta, du sa att du hade sett dem förut, vart?
Jag vill inte prata om det.
Det kan vara viktigt.
Jag vill inte ha något av det här.
Jag ska gifta mig imorgon.
Kompis, Doktorn har rätt.
Vi kan hjälpa dig, men du måste lita på oss.
Var såg du dem?
I Singapore.
Vår sektion hade funnit en båt att fly på.
Men jag hade anmält mig till Kunal.
Jag skulle inte gå utan honom vid min sida.
Kunal!
Kunal?
Det var där jag såg demonerna.
Stående över min äldre brors död kropp.
Jag förlorade dem i förvirringen när evakueringen spelade.
Lämnade hans kropp där.
Jag kunde inte rädda honom.
Varför är de här?
Hur förde vi med oss demoner på oss själva?
Jag vet inte, men vi kommer att ta reda på det.
Och vi skyddar dig. Allihopa.
Vad händer om du inte kan?
Åh, hallå, hallå. Titta på det här.
Det var det som var på den heliga mannens kropp.
De sakerna som de använde för att döda honom.
Åh, ta en titt på det.
Över-ivrig, borde ha tänkt på det...
De är här!
Du har vanhelgat bikupan.
Bikupan är helig.
Måste du trycka dina ord i våra huvuden så?
Eftersom det verkligen gör ont.
Och nej, det har vi inte, det är du som vanhelgar denna planet.
Jag vet vem du är, jag vet vad du gör, och det händer inte här.
Lämna dessa människor ifred. De är under mitt skydd nu.
Du kan inte förhindra detta.
Titta bara på mig.
Gå ut ur skogen!
Vad?
Miniatyriserade Transmatlock. Smart.
Också, konfiskerade.
Vi ses!
-Vad hände precis? -Ingen aning.
Men Doktorn sa: "Gå ut ur skogen." Kom igen.
Och en till!
Kände du honom bra?
Bhakti lärde mig skrifterna. Hur dog han?
-Vi är inte helt säkra. -Var är Prem?
Och dina andra vänner?
Se om de kan ta reda på mer om vad som hände.
Din familj, Manish,
förbannad.
-Mamma! -Det här är en annan fruktansvärd omen för dig.
Tack för det.
Jag ska hämta vagnen, ta tillbaka kroppen.
Jag hjälper dig att förbereda begravningen
och be för din familj.
Jag vet inte vad jag ska göra
Bhakti hade gått med på att gifta sig med oss.
Och inte många skulle enas om att en hindu skulle gifta sig med en muslim just nu.
Då kan du inte fortsätta med att gifta sig med Prem.
-Du tror att jag skulle ge upp det så lätt?
Jag har sett ett krig ta vår unga,
och torka ta våra gamla och svaga.
Nu, män utan en aning, inför en gräns som en spricka genom mitt land.
Prem är den säkra saken i mitt liv.
Detta måste rusa i ditt huvud.
Bara lite.
Jag trodde jag visste min mormors historia.
Hon inspirerade mig.
Men om detta är sant, om det här är hennes liv,
så ljög hon för mig.
Ja, men kanske ville hon inte berätta allt, vet du?
Kvinnan får ha hemligheter, även från hennes barnbarn.
Och du måste komma ihåg, Yaz, den tjejen där inne,
hon är inte din mormor än.
Det är först senare hon bestämmer sig för att berätta det.
Och jag vet inte riktigt om någon av oss känner till den riktiga sanningen
av våra egna liv.
Eftersom vi är upptagna att leva dem från insidan.
Så njut bara, Yaz.
Lev detta ögonblick och lista ut det senare.
-Lättare sagt då gjort. -Nej, nej, jag förstår det, men...
Kolla på oss.
Sakerna vi gör med Dok.
Vi är i 1947.
-Med min mormor. -Ja.
Ingen kommer någonsin att tro på oss.
-Särskilt min mormor. -Precis.
Vi har förlorat Doktorn!
Mayday! Rött larm!
-Låter som problem. -Röd varning!
Det måste vara Dok.
-Vi har förlorat Doktorn! -Hon var med oss och sen borta!
Där är hon!
-Gå till ladan! -Vad?
Gå till ladan, nu!
Vad är du...
Nej, stanna ute!
Ni stör vårt arbete.
Bra. Nu, vem är ni här för?
Vi svarar inte på dig.
Ni måste gå, annars kommer vi att stå över era lik.
Inget som att komma till poängen.
Är det jag? Är ni här för att döda mig?
Ta mig och lova att lämna de andra.
Prem, nej, kommer inte att hända.
Båda av er, jag tar hand om det här.
Jag har precis snott fyra av era Transmatlås ut ur skogen.
Bra trick, förresten.
Tvinga folk tillbaka, bort från gränsen. Smart.
Så smart, jag använder det själv, mot er,
låser er ur denna gård.
Du dödade demonerna.
Nej, bara fördömt dem för nu.
Jag gjorde en tillfällig Transmat-barriär runt gården.
Jag hoppas att det kommer att hålla dem ute för de närmaste timmarna.
Tillräckligt med tid för dig att gifta dig och för oss att hålla alla säkra.
Är du seriös, efter vad har precis hänt?
Kan du inte se vad som händer? Du för med demoner till liv.
Jag tror inte att de är demoner.
Men jag gör det. Jag är med Manish.
Hur många timmar?
Tolv. Arton under stress. Jag kan inte vara säker.
Ikväll firar vi och vi gifter oss för det första.
Och då ska vi slåss om dem.
Kom igen.
Stör fortfarande inte, är vi?
Hallå! Den utomjordiska lönnmördarna startade det.
Vi kan inte gå nu.
Om något händer med Umbreen kan hela din tidslinje raderas.
Nej, Yaz! Vi kan inte ha ett universum utan Yaz.
Nu, vad som än är där inne
kan berätta mer för oss.
Ingen andas för djupt.
Det är överbelastad min sonic! För många ingångar.
Det har aldrig hänt tidigare. Åh, tänk.
Måste gå analogt.
Jag behöver olja, vatten, träbark,
en gryta, nio behållare, en gammal tidning, och lite oxe spott,
kycklingbajs och ett kex.
-Bagsy inte kycklingbajs. -Varför ett kex?
Jag älskar kex!
Jag tar aldrig någonsin spott från en oxe igen,
det spelar ingen roll hur mycket du behöver.
Oxen började gilla honom.
-Vad är det då? -Vetenskap.
Bör bryta ner provet. Ge oss mer information.
Tar bara ett par timmar.
Kommer du eller inte?
Vad är det?
Del av mitt... demongift.
-Det är bättre i morgon. -Definitivt.
Så, kom igen, kvinnor med mig och mamma,
män över vid Prems hus.
Det här är det bästa någonsin!
Har aldrig gjort det när jag var en man!
Doktor, du och dina skämt.
Ja, det är rätt.
Mina referenser till kropps-och könsföryngring är alla på skoj.
Jag är en sådan komiker.
Umbreen tycker inte att detta är mitt bästa arbete.
Men kanske om du var tvungen att förbereda en kropp i morse,
skulle du inte rita så bra heller.
Så, hur länge har du känt Prem?
Hela våra liv.
Vi växte upp här tillsammans.
Våra familjer har arbetat landet tillsammans med varandra i generationer.
Jag kan inte tro att det händer.
Jag väntade så länge på honom.
Hela tiden han var borta och kämpade,
Jag var rädd för att han inte skulle komma hem.
Men det gjorde han.
Och nu ser jag mitt liv kartlagt med honom.
Vårt hem, här.
Om de låter oss stanna.
Ingen bryr sig om vad vi gör här, mamma.
-Det är inte en stad. -Jag stod ute tidigare.
Jag hörde gäng i fjärran.
Motorfordon, skott.
Det är långt bort.
Det är inte för sent.
Jag kan fortfarande hitta en bra muslimsk man för dig.
Skämtar du nu?
Titta på det elände som följer honom.
Du har inte ens en präst.
Vilket slags respektabelt bröllop kommer det att vara?
Jag bryr mig inte om traditioner!
Jag bryr mig inte om respektabel...
Vänta. Du är en Doktor, eller hur?
Det är respektabelt
Du kan gifta oss.
Var inte löjlig!
-Jag antar att jag kunde. -Nej.
-Doktor! -Jag har inte
officierade ett bröllop sedan Einsteins.
Hans föräldrar godkände inte heller.
Icke-religiöst, dock.
Om din far levde,
skulle han dö på platsen.
Alla säger att det är en ny framtid.
Vi gör våra egna traditioner nu.
Din tur.
Jag trodde att vi inte blev involverade.
Bara lite.
Misslyckande.
Igen.
Du tvättar ut mig, lillebror.
Du vet vad de säger, Prem.
Otur på kort, tur i kärlek.
-Tror du att han har tur? -Ja.
-Jag tror att han har förlorat sitt sinne. -Hallå, kompis, inte på hans svensexa.
Du måste förlåta honom.
Tillbringar för mycket tid för att läsa broschyrer.
Lyssnar på arga män på radion.
Älskar du mig, Prem?
Såklart jag älskar dig.
Även om jag ibland inte känner igen den bror jag lämnade kvar.
Kunal skulle ha förstått.
Han sa att han bara kämpade för er så att han kunde bli av med er hop.
Och nu händer det.
Gift er inte imorgon.
-Umbreen är en bra kvinna. -Ni kan inte leva tillsammans här.
Indien är inte hennes hem, nu.
Indien är ett hem för oss alla.
Vi ändrades inte när en linje drogs.
Men det gjorde vi.
Jag behöver luft.
Hon ska officiera och vet att han inte är min farfar.
Tja, om Manish har något att göra med det,
Det kommer inte att bli något att officiera
Och dessa Utomjordiska mördare vet vi fortfarande inte vem de kommer för.
Vad händer här?
Varför berättade hon aldrig för familjen om något av detta?
Detta är bara det tätaste organiska materialet som du kan tänka dig.
Den löser allt.
Koldioxid, fosfor, syre, kväve,
svavel, kalcium.
Miljarder av DNA-fragment och massa mer.
De bryter Transmatlåsen!
Doktor!
Så, vad?
Är det jag?
Du har kommit för att mörda mig?
-Vi är inte lönnmördare. -För det första,
Jag föredrar det när ni inte gör det hotande ljudet.
Så tack för det, åtminstone.
För det andra, ljug inte för mig.
Jag känner till berättelserna om Thijars mördare.
-Vi har förändrats. -Vad?
Förändrats hur?
Vårt förflutna är inte mer.
Vi är inte längre lönnmördare.
Nu, är vi vittnen.
Jag förstår inte.
Vi hedrar de förlorade eftersom vi inte kan hedra vår egen.
Nej. Fortfarande inte med er.
Som mördarna jagade,
den Thijariska världen förstördes.
Vi återvände för att hitta ingenting.
Detta är allt som återstår av vårt hem.
Vårt folk.
Varje förfader.
Allt ett damm.
Jag visste inte.
Jag är så ledsen.
De dog osedda, oräddade.
Vi var för sent för att sörja eller hedra dem.
-Men vi som återvände gav upp, 100 generationer att sålla,
för att komma ihåg de förlorade döda. De kvarglömda.
Med tiden var det allt vi visste.
Och nu reser vi bortom, söker
de obekräftade döda över hela tiden och rymden.
Detta är nu det Thijariska uppdraget.
Att vittna om dem ensamma.
Att se. Att bära smärta.
Hedra livet när det passerar
När var och en passerar, påbörjar vi fackföreningen.
Det var vad Prem såg dig göra med Kunal, vad du gjorde med den heliga mannen.
Men varför här? Varför nu?
Millioner kommer att förgås,
osynligt, okänt, i dagarna för att komma hit.
Dödsoffer för delningen.
Vi läser tidsvågorna.
Men varför den här familjen?
Varför det här landet?
Prem.
Hans tid är snart.
Hur snart?
Ge honom en dag. Ge bara honom den här dagen, tack.
Vi är inte gudar.
Händelser sitter som de vill. Vi bevittnar bara.
Den fasta tiden kan inte stoppas.
Jag vet.
Om ni inte dödade den heliga mannen,
om ni bara hedrade hans död,
hur dog han?
Vi kan visa dig.
Var har du varit? Du har varit borta i timmar.
Thijarianer, de berättade allt för mig.
Jag vet vad som hände.
Och jag vet vad som händer.
Jag vill veta vad som händer.
Prem dör idag.
-Vi kan inte låta det hända. -Det måste.
För att Umbreen ska bli din Nani,
För att du ska existera måste Prem dö.
Du menar, Thijarianerna har kommit för att döda Prem?
Det är inte därför de är här. De är inte lönnmördare.
De ärar de som dör ensam.
Utomjordingar med medkänsla.
Umbreen förlorar sin man den dagen hon gifter sig.
Såklart hon aldrig vill prata om det.
Jag är ledsen, Yaz.
-Vi borde åka. -Nej
Jag vill vara säker på att hon är säker, vad som än händer.
Jag vill se efter min Nani.
Jag är med Yaz.
Ja, jag, med.
Vi kan inte berätta för dem vad vi vet.
Mina vänner, jag vaknade i morse
till synen av rök över bergen.
Fler byar brändes.
Fler bostäder plundrade.
Det verkar som om dessa vilda mobbar inte kan uppfyllas.
Jag uppmanar dig att vara säker och vara stark.
Skydda er, hur ni än måste.
Blommorna hjälper inte mycket.
Du ser fortfarande ut som ett skolbarn på manövrar.
Det här är de bästa kläderna jag har.
Du ser bra ut.
Ingen Manish?
Han var ute tidigt.
Han kommer att vara här.
Hörde du ljudet i dalen under natten?
Våldet kommer närmare.
Vem gör de här sakerna?
Vanliga människor som har bott här hela sina liv.
Piskade in i ett vanvett för att vara en del av en mobb.
Och inget värre än när vanliga människor blir galna.
Vi har bott tillsammans i årtionden.
Hindu, Muslim och Sikh.
Och nu får vi veta att våra skillnader är viktigare än vad som förenar oss.
Som om vi lärde oss ingenting i kriget.
Jag vet inte hur vi skyddar folk
när hat kommer från alla håll.
Väl,
allt vi kan sträva efter att vara
är bra män.
Och du, Prem,
är en bra man.
Jag...
Kom igen.
Äktenskap.
Det här är den platsen du väljer?
Jag ska bli den första kvinnan gift i Pakistan.
Såklart du är.
Är du okej, älskling?
Jag gråter alltid på bröllop.
Jag vet att det inte finns många säkerheter i något av våra liv,
men, Umbreen, Prem
Det jag ser i er är säkerheten att ha varandra.
Något som jag tror på i min tro,
kärlek,
i alla dess former,
är det kraftfullaste vapnet vi har.
Eftersom kärlek är en form av hopp,
och som hopp, fortsätter kärleken.
Inför allt,
ni båda hittade kärlek med varandra.
Ni trodde på det, du kämpade för det, och du väntade på det.
Och, nu, förbinder ni er till det.
Vilket gör er, just nu, de två starkaste människorna på denna planet.
Kanske i det här universumet.
Jag är inte säker på hur vi formaliserar detta.
Jag är det.
Ska du?
Det är en hinduisk sak, eller hur? Binder händerna ihop.
Nu kan det vara vår grej.
Om vi vill att det ska vara.
Jag är inte ofta utan ord,
men jag trodde aldrig att den här dagen skulle komma.
Det har varit tufft.
Folk som jag önskar var här för att fira...
De är det, Beti.
Torkan var nästan slutet på oss.
Men vi får denna dag på grund av Manish.
Du var outtröttlig.
När det fanns knappt någon mat tog du inget.
När vi tvivlade på att vi skulle klara det till sommaren,
du fortsatte.
Natt och dag arbetade vi dessa fält tillsammans.
Jag är stolt över att vara din granne.
Men jag är ännu stoltare, nu, att kalla dig min bror.
Du behöll oss matade, Manish.
Kommer du att låta mig mata dig?
Jag arbetade inte detta land för dig, Umbreen.
Jag arbetade det för mina bröder.
En som inte kom tillbaka,
och den andra jag önskar inte hade det.
-Nog, Manish. -Nej.
Titta på er alla.
Förstår ni inte vad som kommer?
Inget av detta kommer att göra en skillnad.
Jag pratar med honom.
Prem, din tur.
Okej.
Så...
-Och vad gör du? -Du gjorde en hinduisk sak med repet.
Bara rätt at jag gör en muslimsk sak också.
Det här är din mahr.
Din för att behålla för alltid.
Prem.
Jag är ledsen.
Förbannad.
Det är okej.
Det är perfekt.
Det här är vi, för alltid.
Vårt ögonblick i tiden.
Är det vad du använde för att skjuta den heliga mannen?
Din brors gevär?
Var tyst.
Vad hände, Manish?
Gick det ur spåret?
Skrämde du dig själv?
För att du var för ung för kriget. Du har aldrig kämpat eller dödat någon.
Jag är inte rädd för något eftersom det här är min tid för att slåss.
Kämpa för det jag tror på.
Döda en man för att han skulle gifta en muslim och en hindu
och låtsas som om du inget visste?
Ta dina vänner och gå
om du vill komma ut levande.
Vad har du gjort? Vem kommer?
Framtiden.
Lyssna, allihopa
Det finns väpnade män på spåret. Ni måste gå nu.
De vill ha landet?
Jag ska ingenstans. Det här är mitt hem.
Min man och föräldrar är begravda här.
Jag kommer inte att överge det till tjuvar.
Var är Manish?
Han leder dem här. Han dödade den heliga mannen med ditt gevär.
Såklart.
Mamma har rätt. Det här är vårt hem. Vi stannar.
Om ni stannar, kommer ni att dö.
Gå till huset.
Ta något viktigt och kom tillbaka hit.
Jag ska hjälpa er.
Är Sheffield
markerad här?
Min pappa tog den kartan hem från marknaden en dag.
En natt sa jag,
"Jag lägger mitt finger på den här kartan och vart den landar kommer jag att gå."
Och du landade på Sheffield?
Ett sådant exotiskt ord. Det är i England. Vet du det?
Sluta prata. Vi måste gå.
De är nästan här. Du måste flytta ut.
-Jag måste prata med Manish. -Nej, Prem.
Jag lämnar dig inte här.
Jag kommer att distrahera dem tillräckligt länge för att vara säker på att du kan komma undan.
Då kommer jag att ligga strax bakom dig.
Det är för farligt.
Han är min bror.
Tvärs över fältet, över gränsen, in i skogen. Fortsätt norrut.
Gå.
-Du med. -Jag kommer med dig.
Nej.
Dem är demoner som jag måste möta ensam.
Mamma! Kom igen, häng med.
Jag kör så fort jag kan!
Titta!
De kontrollerar deras mark för personer som inte hör hemma.
Detta är vårt hem.
Alla är välkomna här.
Jag vet vad du gjorde med den heliga mannen.
Det finns inget heligt om en man som skulle godkänna er förening.
Bättre att han dör än att befläcka sig.
Min lillebror,
vad hände med dig?
Verkligen?
Jag känner dig.
Vi kämpade tillsammans i Siam.
Vi gjorde ett bra lag. Och nu det här?
Jag kan inte släppa igenom dem, broder.
Vi är ditt folk, Prem.
Indien är ditt land. Du och Kunal kämpade för detta.
Det här är inte vad jag kämpade för.
Vi kommer att vaka över honom nu.
Snälla, Manish.
Kom igen.
Hon gjorde det ut, eller hur?
Hon kom till Lahore?
Hon levde?
Hon klarade det.
Detta är en hemsk design.
Var det ett bra bröllop, åtminstone?
Ja.
Vad är det, Beti?
Du älskade morfar, eller hur?
Såklart.
Och du är nöjd med hur ditt liv visade sig?
Varför skulle du fråga det?
Bara, din resa, så många länder.
Så många år.
Jag kan inte ens börja föreställa mig vad du har tagit itu med.
Då hamnar du i Sheffield, av alla ställen.
Jag älskar Sheffield!
Verkligen?
Tja, inte riktigt lika exotiskt som jag trodde det skulle vara.
Men det gav oss stabilitet,
ett liv, ett hem.
Och det gav mig din mamma.
Och det gav mig dig och din syster.
Vill du veta om klockan?
Verkligen?
Nej.
Berätta för mig en gång till.
Jag älskar dig, Nani.
Och jag älskar dig också, Beti.
Leverans till Doktorn.
Något är väldigt fel här på Kerblam.
Om något händer oss,
eller någon annan här,
får ni mig att svara till.